נוסעים לנפוש: מלון ספא ריץ קרלטון הרצליה – סקירה וחוות דעת
מי אמר שאי אפשר לצאת לחופשה משפחתית מהנה בחורף? נופש משפחתי במלון ספא ריץ קרלטון בהרצליה – סקירה וחוות דעת
![](https://www.queenoftheroad.co.il/wp-content/uploads/2020/01/WhatsApp-Image-2020-01-21-at-15.37.57.jpeg)
אפשר לפתוח בוידוי? תודה. אחד מהמלונות ש”נשאתי אליהם עיניים” בשנה שנתיים האחרונות, הוא המלון אותו אסקר היום – ריץ קרלטון בהרצליה. זה לא רק בגלל ההילה שיצרו המפורסמים למלון, כשהם מעלים מדי קיץ תמונות בבקיני או שורטס במרפסות השמש לחשבון האינסטגרם, וזה לא תג המחיר היקר למדי שמגיע עם השהות במלון, זה גם וגם וגם הפידבק שמגיע ממי ששהה שם. עברו חודשים עברו, החורף היה בפתח, ומייל חגיגי הגיע לפתחי – ספא מלון ריץ קרלטון זכה בפרס Israel’s Best Hotel Spa 2019 מטעם World Spa Awards, זכיה רביעית ברציפות מאז 2016. בטקס חגיגי ומכובד בדובאי, זכה המלון מתוך יותר מ-200 בתי מלון ספא, הריץ קרלטון גרף לעצמו את הפרס, כשלצידו כמה בתי מלון ספא פסיכיים ברחבי העולם, כמו ספא אמאן בטוקיו, ספא הארן הריטג’ במלון אינטרקונטיננטל דאנאנג סאן פנניסואלה, קליניק לה פריירי בשוויץ, וספא קרול ג’וי בפיירמונט מונטה קרלו.
מלבד הריץ מישראל, התחרו בתי מלון ספא ישראליים נוספים: ספא יערות הכרמל של רשת ישרוטל, ספא דיוויד אינטרקונטיינטל תל אביב, ספא מלון מצודת דויד. ובכן, הריץ קרלטון זכה, כשהיתר עדיין נהנו מהמעמד המכובד.
אז הנה מייל חגיגי, והזדמנות חגיגית להבין, לראות להרגיש, על מה כל הרעש וכל המהומה.
מתוך 20 ימי חורף רוויים מי גשמים, רצה האל וזכינו ב24 שמשיות. לא חמימות במיוחד, אבל מוארות, ועם מראה שמיים חד פעמי. תכף תראו כמה יפה. הגענו למלון בהרכב משפחתי – זוג וילד בן 4.5. הרכב בחניון התת קרקעי של אורחי המלון, אנחנו עולים ללובי, וזוכים לקבלת פנים נהדרת ומחויכת, שכוללת שתייה קרה וחמה, והסבר על השדרוג חדר לו זכינו. “החדש שלכם הוא סוויטת דו פלקס בקומה התשיעית”. רק לנוף לא הכינו אותנו.
ובכן, הסוויטה דו פלקס הוא הדירה שתמיד רציתם לכם. “דירת” שתי קומות, מצוחצת מפוארת, חדישה ומאובזרת בכל אביזרי הסלון, מטבח (מדיח, קולט אדים, כיריים, מקרר, מכונת קפה ועוד), שולחן עבודה, ארונות ומקומות אחסון מהממים, שולחן אוכל, עם הפתעה גדולה שחיממה את הלב הקר שלנו – תמונה של כל המשפחה, שנבחרה בקפידה מדף הפייסבוק שלי, עם שני אופנועי הארלי – לי ולו – כחול וורוד. והייתה ברכה יפה, ועם כבר קבלת פנים, אז בדיוק כזו – נוגעת אכפתית ומדויקת לאופי האורחים. לא יכולנו לבקש התחלה טובה מזו.
העיניים נמשכות לשני מוקדים עכשיו – המרפסת המטורפת בקומה הראשונה, ממנה נשקפת התמונה הכי יפה שראינו מזה שנים – המרינה תחומה בשמיים תכולים, כחולים, אפורים. או המדרגות המובילות לקומה השנייה, קומה עם חדר שינה “הורים”, מסדרון עם ארונות, וחדר שירותים מקלחת הכולל דוש, אמבטיה גדולה, שירותים, ושני כיורים.
המרפסת זכתה – זוהי שעת אחר צהריים מוקדמת, וכבר מתחיל להיות קריר. בערב יהיה בלתי אפשרי לצאת החוצה וליהנות מרביצה במרפסת הגבוהה המרשימה הזו. אנחנו עומדים ובוהים ומשתאים מהיופי הזה. המרינה לא נראית כל כך יפה כשעומדים מולה בגובה העיניים. מלמעלה זה עולם אחר. הילד רץ ומתלהב, ומעריך את הנוף של הסירות העוגנות מולו לא פחות. וזו בדיוק ההזדמנות להגיד, נכון שזהו מלון שמקבל ילדים ותינוקות בברכה, אבל אם חיפשתם לכם סופשבוע מעט רומנטי, אין דרך לעשות זאת עם זאטוט, פשוט אין.
לקחנו את זה בחשבון, הורדנו את סעיף הרומנטיקה מהפרק. מתואם לי טיפול עיסוי בעוד כמה דקות, ובן הזוג יישאר עם הילד. בהמשך כשבן הזוג יצא להפסקות טלפון וסיגריה, אני אהיה עם הקטן. וכך, תראה החופשה הקצרה שלנו.
הספא במלון ריץ קרלטון נמצא בקומה ה-10, לקח לי זמן להבין את זה, אחרי טיול מעליות קצר, בו חיפשתי את הספא בקומות המינוס 1 ומינוס 2. נולדתי בשנות ה-80, ומבחינתי הספא לנצח ממוקם למטה. דקה לפני הטיפול אני מתייצבת בקבלה של הספא במלון, מקבלים את פניי בחיוך, חתימה קצרה על מצב בריאותי, והופ, אני עולה על חלוק, מכניסה את כל הטרדות היומיות, הבגדים והנייד ללוקר ונועלת. השעה הקרובה מוקדשת לי. המטפלת שלי מקבלת את פניי בחדר נעים וחשוך, עם טמפרטורה נעימה ומיטה מחוממת.
העיסוי התחיל, ואני לאט לאט מנקה מהראש מחשבות מהיום שהיה. נהנית מהמגע, מהעיסוי בגב שמחזיר לי את האוויר לריאות. כן, פתאום נשמתי יותר טוב. והכי מכל את העיסוי בראש ובכפות הרגליים. בפעם הבאה אבחר טיפול שמתמקד בשני האזורים האלה, בהם הלחץ היומיומי הכי מורגש. טון לחץ.
בתום הטיפול המטפלת שלי מראה לי את הדרך לחדר המנוחה/המתנה. שם יושבים ונרגעים לפני ואחרי טיפול, על מיטות עטויות מגבת, תחת תאורה נעימה ומזמינה, ולצד צלחת פירות וכוס שמפנייה. אני שולחת יד למחלצת כמה ענבים, ולא שוכחת לרגע שבעוד שעה וקצת יש ארוחת ערב על הפרק, במסעדה במלון “הרברט סמואל”, והבטן כדאי שתישאר פנויה. נהניתי מעוד כמה דקות של שקט והעלאת סטוריז לאינסטגרם, וקדימה לחדר, לשהות במחיצת בן הזוג והילד.
אני פותחת את הדלת ומגלה תמונה משפחתית למדי, ממש כמו שאנחנו נראים בשעה 18:00 בערב “רגיל” בבית. על הספה מול הטלוויזיה, מנשנשים משהו.
זמן המקלחות הגיע, לפני שיוצאים לאכול. הילד מבקש אמבטיה “ענקיסטית” ומקבל. מילאתי אמבטיה (רבע אמבט בערך), והילד שמח להכנס אליה, לשכשך ולהשפריץ מיל לכל עבר. היום אני זורמת עם השטויות, כמה נוח. פריווילגיה של חופשות משפחתיות. שעה וקצת אחרי אנחנו מתוקתקים ונאים, יורדים ל”חדר האוכל” בריץ קרלטון, שהוא בעצם מסעדת הרברט סמואל בהרצליה. כן, מסעדת השף המיוחדת הזו, של השף מור כהן, שוכנת בתוך בית המלון.
הרברט סמואל הרצליה – לסקירה המלאה
שבעים, מרוצים והאמת, כבר עייפים, הצצנו הצצה קטנה לעבר המרינה מצידה השני, החלק שמול המסעדה, ועלינו לחדר לסגור את היום. הילד נרדם ב-21:00 ואנחנו משכנו קצת יותר, למעט זמן הורים, מול תוכניות הפריים טיים בטלוויזיה. למרפסת לא יכולנו לצאת מפאת הקור. נחכה לאור הראשון, ומקווים שנראה אותו בשעה סבירה. מייחלים ליקיצה טבעית מאוחרת.
היקיצה הטבעית הייתה לא טבעית. סידרתי לילד את הכרית והוא פשוט הרים את הראש והתעורר כמו ילד שלא רוצה לפספס אף דקה במקום הזה. ב-7:20 היינו כולנו על הרגליים. מתחילים את היום. אני אחרי מקלחת חמה בדוש ורק חולמת על קפה של בוקר. יש לנו מטבח מלא ומאובזר, רק חלב אין. שיחה קצרה ללובי, ביקשתי חם סויה קר וחם. 10 דקות אחרי אנחנו יושבים במרפסת עם כוסות קפה הפוך, מקשקשים קצת וחוזים בסירה הראשונה שיוצאת אל הים להפליג. הילד צופה בערוץ ניקלודיאון, מה שמאפשר לנו עוד 10 דקות רביצה. ארוחת הבוקר לפנינו.
אנחנו אחרי 2 כוסות קפה, הגיע הזמן למלא את הבטן. חדר האוכל בבוקר בריץ קרלטון נראה כמו כל מלון 5 כוכבים, יש את הטבח שמכין את החביתות שלנו על פי בקשה, ובמרכז מונחים קבוצות קבוצות של מזונות על פי קטגוריות – סלטים, דגים, לחמים, גבינות, מתוקים ועוד. הכל בהגשה עצמית. שלושתנו כולל הילד, אכלן בררן, מוצאים את שאהבנו, הילד – דגנים ומעדן, בן הזוג סלטים ולחמים, ואני סלטים וגבינות בעיקר. האוכל היה טרי וטעים, ומוצג יפה. הזמנו לנו עוד קפה ושתייה קלה, וסעדנו בנעימים, כשהאווירה מסביב נעימה ונוחה.
אתם יודעים מה השעה? כמעט 10:00 משוגעים אנחנו. והשעה כמעט להפרד מהריץ קרלטון. עלינו לחדר לסדר את התיקים לעזיבה. אני, עם הטבע הסבתאי שלי סידרתי אחריי, למינימום לכלוך ובלאגן, לא נעים. ורגע לפני שיצאנו, ביקור אחרון במרפסת היפה שתיזכר הרבה אחרי שנעזוב אותה, בזכות נוף כחול חד פעמי. ירדנו ללובי להחזיר את המפתחות שרק לפני זמן קצר קיבלנו. נציגת הקבלה מאשרת בחיוך שאנחנו משוחררים. היה קצר מדי, צריכים לבוא שוב.
נוסעים לנפוש: מלון spa sealife - סקירה מלון דה רוטשילד תל אביב - סקירה מלון ים סוף אילת - סקירה מלון בוטיק פוליהאוס - סקירה